Hankkiudu hänestä eroon. -Hakekoon eroa.
Mutta minä en suostu ikinä. -Etkö halua päästä hänestä?
Jotta hän naisi sen hutsun? Ei.
Voit syyttää miestäsi aviorikoksesta ja panna hänet maksamaan.
Isä! -Miksi meidän piti tavata täällä?
Tulit niin mielelläsi katsomaan Gennietä karusellissa.
Tietenkin.
En tajunnut, että on näin kylmä.
Olen miettinyt nimiä.
Miten olisi Henri-Luc?
Onko se poika?
Kävitkö testissä? -En tekisi sitä.
Sama kuin kurkkisi lahjoja ennen joulua.
Roxy. Lakimiehet sanovat, että ellet suostu sovintoeroon -
et ehkä saa käyttää nimeäni.
Entä lapset? -He olisivat Persandeja.
Haluan saman nimen kuin lapsillani.
Yleensä huoltajuuden saa ranskalainen vanhempi.
Sinä et voi tuhota perhettäsi. -Sinä tuhoat minut.
Entä yksilön vapaus elää ja rakastaa?
Se oli sinulle pelkkiä tyhjiä sanoja. -Niin olikin.
En tajunnut, että kun todella rakastaa, vapautta ei ole.
Paitsi vapaus kuolla. -Älä viitsi dramatisoida.
Mieti sitä, mitä sanoin.
Olisiko tätä sinisenä? -Käykö farkunsininen?
Olen Magdan mies. Magda, toinen nainen. Joka nai miestäsi.
Anteeksi... -Älä ole tyhmä jenkkiämmä.
Tee jotain! Jos et, minä teen! Tai tehdään yhdessä.
Tehdään kuten he. Naidaan.
Pysy erossa minusta!
Roxy?
Roxy? Rox?
Roxy... Voi hyvä luoja.
Roxy...
Lyökö hänen sydämensä? -Kyllä.
Kai te pelastatte hänet?
Sydän...? -Ei hätää.
Tarvitsen subkutaanista adrenaliinia.
Haluan tulla. -Valitan, ei mahdu.
Hän on Amerikasta. -Viettekö te hänet?
Lähdetään!
Soitan taksin.
Ajattelin vain...
"Nyt tämä saa riittää."
Entä Gennie?
Entä kaikki Santa Barbarassa?
He tietenkin syyttävät minua. Ja ovat aivan oikeassa.
Minunhan piti pitää sinusta huolta.
Eikä juosta rakkauteni perässä.
Ei. Minä haluan, että olet onnellinen -
vaikken minä olekaan.
Lapsi on kunnossa. Kertoivatko he?
Ja potkii niin vietävästi.
Miten kauniita.
Kiitos.
Mitä pidät nimestä Henri-Luc? -Lapselle?
Bertram.
Naisten juttuja. Liittyy lapseen.
Ei, ei keskenmenoa.
Soittelen taas.
Hugue.
Thibault? -En halua sellaisia nimiä.
Mathieu.
Ehkä Luc olisi parempi kuin Henri-Luc.
Mietin yhä niitä nimiä.
Ehdotuksia?
Miten saatoit tehdä tämän meille?
Etkö ajatellut edes lasta? -Kyllä.
Ajattelin...
Haluanko tuoda hänet tähän maailmaan? Rikkinäiseen kotiin?
Nyt sinäkin syytät minua. -En.
Syytän itseäni, että valitsin väärän ratkaisun.
Katso, mitkä värit.
Olisi pitänyt tuoda. Mietin kyllä, mutta olin niin järkyttynyt.
Ikävää. Olen pahoillani.
En puolustele Charles-Henriä. Hän käyttäytyi huonosti.
Kuten moni mies.
Raskaana olevan vaimon jättäminen on mautonta.
Oli mautonta ottaa hänet vaimokseen.
Ne tytöt eivät ole kuten me. Emme voi opettaa heille käytöstapoja.
Heistä se on naurettavaa. He luottavat vaistoihinsa.
Tunteisiinsa. Ja mihin se johtaa?
Hallitsemattomiin tunteisiin. -Himoon.
Ja nyt idioottimainen veljeni pelehtii sen sisaren kanssa.
Osaa hänkin viiltää ranteensa auki.
Vaimo murehtikoon. Minulla on kylliksi Charles-Henrissä ja jenkkivaimossaan.
Pahempaa odotan siltä kasakkanaiselta.
Charlotte, sinä osaat käyttäytyä. Kyse on itsekurista.
Kuinka vihaankaan hillittömyyttä!
Sinä et sentään päädy sairaalaan.
Rog! Roger!
Tervetuloa Ranskaan.
Näytät upealta. -Missä Isabel-tätisi?
Näytät niin ranskalaiselta.
Hei, kulta. -Voi luoja!
Voi hyvänen aika sinua...
Kuinka Roxy voi? -lhan hyvin.
Älä puhu siitä. Unohda koko juttu.
Unohtaisin tyttäreni itsemurhayrityksen?
Tiedän. -Siksi pyydänkin sinua...
Kuin elokuvasta Sido minut, ota minut. -Tiedä tuota. En ole nähnyt.
Olet valtava!
Kultaseni. -Näytät hyvältä.
Samppanjaa, kiitos.
Kevytcokis. -Portviini.
Sandemania? -Sopii.
Alkoholia? Olet raskaana. -Täällä lääkärit suosittelevat sitä.
Onko tourtiêre jotain kilpikonnaa? -Ei. Kuin quiche, mutta parempaa.
Tourtiêre on sen paistoastian nimi.
Entä lailliset oikeutemme tauluun?
Mies voi vaatia puolet avio-omaisuudesta.
Koskee myös Roxeannen osuutta taulusta.
Teitä on viisi jakamassa sitä.
Silloin se on yhteis- ei avio-omaisuutta.
Ensin on arvioitava taulun arvo.
Voiko vesijohtovettä juoda? -Ei tämä ole lstanbul tai Kairo.
Miksi täällä juodaan pullovettä? -Samasta syystä kuin Kaliforniassa.
Otetaan pullovettä. Mineraalivettä, kiitos.
Emme anna omaisuuttamme Charles-Henrille.
En ole ikinä luottanut häneen. -Anna olla.
Me kaikki ihastuimme häneen. Sanoit itse niin, äiti.
"Kuin Orfeus, poski sänkinen kuin pelto kultainen."
Sanoitko niin? -Sanoin.
Voimmeko puhua maalauksesta?
Se kuuluu Roxylle, koska hän piti siitä sen verran, että vei mukaansa.
Ja sai siunauksemme siihenkin, niinhän? -Meidän ei pitäisi myydä sitä -
vaan lainata museoihin oma nimemme kultaplakaatissa.
Eikä. Tilanne on nyt täysin muuttunut. -Koska taulu on arvokkaampi kuin luulit?
Se on yksi syy. Meitä on pian enemmän kuin me viisi.
Ei lapsilta haluta riistää perintöään. -Vain Roxylla on lapsia.
Naisit jonkun niistä tytöistä, joiden kanssa asustat.
Emme puhu nyt siitä. -Tee se, Roger.
Pyhä Ursula kuuluu meille kaikille. En ole pitänyt sitä omanani.
Se katseli meitä kaikkia sohvan yltä.
Katsoen paheksuvasti ja estäen mielihalumme siinä sohvalla.
Ei kestä pyhyyttä heikko ihminen.
Jos jaamme tuoton, miten pääsemme Roxyn miehestä?
Vaatikoon puolet Roxyn omaisuudesta, mutta saan sen takaisin elatusmaksuina.
Eikö se olisi hienoa?
Nyt hänestä ei saa irti senttiäkään. Hänen omaisuutensa on säätiöitynä.
Tienaa tauluillaan sen mitä minä runoillani.
Aioin jo hakea töitä. -Mitä?
Tarvitsen nimesi elatusapupapereihin.
Käyn toimistollasi huomenna. -Ei, tuon ne illalla.
Mukavia lakimiehiä täällä. Voitteko kuvitella Amerikassa samaa?
En voi. -Joko valitsitte?
Hummeria, kiitos. -Samoin.
Minulle vihannespataa ja reisipaistia.
Kypsyysaste? -Medium.
Pippuripihvi ja vihreä salaatti.
Kypsänä. -Hyvä on.
Jestas! -Juomaraha sisältyy kai laskuun.
Jätä silti jotain.
Juomaraha on jo lisätty. 15%. -Jätä 20 euroa.
Ei täällä, missä lounas maksaa maltaita.
Melkein 900 dollaria. -Kiitos, Roger.
Ei ole enempää. -Olette ihania. Kuin kolme marjaa.
Roxy on minun ikioma luomukseni.
Minä vain kasvatin hänet 2-vuotiaasta. -Kiitos, Rog.
Ihana laukku. Haluan siihen puotiin.
Se on Hermés. -Ei Chesterin palkoilla!
Miten sinulla oli varaa? -Alennuksesta.
Haluatko lainata?
Maalausta on korjailtu. Ursulan vasen käsi on vaurioitunut.
Kangas on ehkä repeytynyt oikealta.
Palvelijattaren kasvotkin ovat oudot.
Onko se La Tour?
Entä arvo? -Ei tiedä vielä.
Omistajat harkitsevat myyntiä Drouot'lla tai Christie'sillä.
Annoimme vakuutusarvoksi 40 000.
Jotain outoa siinä on, kun se myydään niin vaivihkaa.
Entä vientilupa? -Louvre ei vaadi sitä.
Veikkaan Lorrainea -
noin vuodelta 1640. -Enpä tiedä.
Voisin väittää, että hahmoilta puuttuu La Tourin massiivisuus.
Onko pyhimyksesi paastonnut?
Kyllä te voisitte vilkaista sitä.
Maalauksenne on kerrassaan kaunis.
Mitä oeuf fermier mahtaa olla?
Keitettyjä munia? Vain Ranskassa keitetyt munatkin tarjoillaan tyylillä.
Mitä itsevarmuutta! Viinilista, kiitos. -Selitin juridisen tilanteen.
Christie's on nähnyt paljon pahempaakin.
Aina kun on ranskalaisia mukana...
Otan ehkä maksaa ja pommes mousseline.
Jotain hienompaa, sentään Pariisissa...
Parasta täällä on pintade au cerfeuil.
Siinä on kastanjoita. Erinomaista.
Niinkö? Täytynee kokeilla.
Ja viini... Olin viinintuntija, kunnes siirryin vanhoihin mestareihin.
Tosi viinintuntijat ovatkin brittejä.
Ranskalaiset kiihkoilevat viineistä. Moni vuosikerta jää huomiotta.
Château La Tour lienee sopivinta.
Taulunne on hänen parhaalta kaudeltaan, tosin ei siltä kuuluisimmalta.
Mutta mielestäni se on La Tour.
Asiasta on oltu eri mieltä.
Niin. Mutta mietitään museota, joka haluaa -
jonkun ullakolta löytyneen Renoirin. Mutta ajatellaan tilannetta psykologisesti.
Ei myyjälle kerrota, että se on Renoir.
Hintahan karkaisi heti pilviin.
Museot vaalivat rehellisyyttään -
sanomalla usein, etteivät ole varmoja.
Mitä mieltä te olette?
Luulen että hieno La Tourinne saisi huutokaupassa oikein hyvän hinnan.
Arvo tiedetään, emmekä salaa sitä.
Mistä hintaluokasta on kyse?
Ehkä miljoona puntaa. Puolitoista, jos hyvin käy.
Christie's asettaa lähtöhinnan.
Christie's suhtautuu asiaan toisin kuin museot.
Kuten te, mekin haluamme myydä maksimihintaan.
Takaamme aitouden ja tunnemme markkinat.
Hei, isä.
Chester Walker, herra Janely Christie'siltä.
Herra Janely uskoo, että se on La Tour.
Niinkö? -Miljoona, isä.
Miljoona puntaa, ei dollaria.
Se on paljon rahaa. -Niin kai joillekin.
Hän on vanhempi, muuten entisensä. -Persoonallisuusmielessäkö?
Ei vaan luonnemielessä. Hänessä oli aina sitä jotain.
Älykäs, kuuluisa, hieman vanhempi -
mikä kai vetää puoleensa ainakin nuorempia naisia.
Kuin haureutta Jumalan kanssa.
Mistä nämä ihanuudet ovat?
Kerjäämme Diorin tai YSL:n edessä -
niin rikkaat rouvat voivat sovitella shoppailusyntejään.
Laita sekalaisiin. Tuskin niitä Tulsassa tarvitaan.
Et tule Suzannen sunnuntailounaalle? -Minkä voin? Kokous sovittiin ajat sitten.
Pitää mennä. Olen pakkaamassa.
Etkö halua tavata vanhempiani?
Kysy ennemmin, haluavatko he tavata minut?
En ole mikään nuori unelmavävy.
Etkö halua tavata minua?
Tietysti. Mutta ellen nyt lähde, jään koneesta.
Tavataan palattuani.
Esitä anteeksipyyntöni vanhemmillesi.
Hei sitten, kultaseni.
Onko se ihan viisasta?
Ei sitä voi valita, Roxeanne.
Tiedät sen.
Niin, no...ajattelin kyllä niin -
mutta huomasin, ettei se ole totta.
Kirjoitin aamulla runon vesipääskystä.
Se vesilintu, joka kumartaa uidessaan.
Maailman kohteliain lintu.
Hyvin arvokas.
Kumartelee uidessaan -
ei kellekään erityisesti -
pelkästä kohteliaisuudesta ja kiitollisuudesta.
Olet seonnut.
Pitävät Ursulaa osana myötäjäisistäni. -Myötäjäisistä? Keskiajallako he elävät?
Ei, Ranskassa.
Älä odota, että asia otetaan puheeksi.
Mikä tahansa muu tabu käy, mutta raha - ei ikinä. Ei ikinä.
Voisimmepa mekin lakata puhumasta siitä.
En halua syödä mitään outoa.
Yksi juttu...
Amélie-täti tulee myös. Edgarin vaimo.
Hänet on kutsuttu.
Pitääkö minun tapella hänestä? Sanoa, että rakastan enkä luovu ikinä?
Onko hän sen arvoinen?
Te amerikkalaiset olette taistelijoita. Taistelette siitäkin, mitä ette halua.
En tykkää sunnuntaista.
Enkelini.
Erottaisin hänet tuhansien joukosta.
Päivää, Margeeve.
Päivää.
Isabel. -Chester.
Kälyni, Amélie Cosset. -Hauska tavata.
Chester. Ja Roger. Olin unohtaa sinut!
Kuinka matka sujui?
Meille oli kunnia saada kutsu tänne perheenne luo -
teidän kauniiseen kotiinne.
Ilo on meidän puolellamme.
Valitan, ettei mieheni päässyt tulemaan. -Omastani puhumattakaan.
Veljeni käy usein kansainvälisissä konferensseissa.
Hän lienee Belgiassa tänään. -Oletan niin. En enää kysy.
Rakastamme molempia tyttäriänne. Niin käytännöllisiä, niin järkeviä.
Roxeanne? Isabel?
Ranskalaiset ovat käytännöllisiä, järkeviä.
Voltaire, valistus. Hirmuvallan kukis- tuminen. Mutta eivät meidän tyttömme.
Ei järin järkeviä. -Minä metsästän.
Metsästätkö sinä? -En.
Mitä metsästät? -Peuroja.
Ampumalla? -Ei.
Lintuja ammutaan. Peuroja ajetaan koirilla. Kaunista.
Hevoset, koirat, metsästäjät takeissaan.
Pappi käy siunaamassa koirat. -Jalo sarvipää ajetaan uuvuksiin.
Se väsyy eikä jaksa enää juosta.
Mitä sitten tapahtuu? -Koirat tappavat sen.
Sitä se "kaato" tarkoittaa.
Kuoleeko kukaan? Putoaako ratsailta?
Ei yleensä. Mutta voi niinkin käydä.
Hyvä. Tasoittaa tilannetta.
On kai tullut aika sanoa, etten olisi kuvitellutkaan -
lähtiessäni Santa Barbarasta vain... -Tämä beaufort ei ole hyvää.
Outo maku. -Savuinen jälkimaku.
Syömäkelvotonta.
Älkää ottako.
Beaufortissa on jälkimaku.
Ei tätä voi syödä.
Täytyy mainita juustokauppiaalle.
Mutta ei hätää. Reblochon on oivallista. Olkaa niin hyvät.
Beaufort oli katastrofaalista. -Mutta Reblochon oli erinomaista. Eikö?
Kaikki oli erinomaista. Kaunis talo. Ja niin hyvin pidetty.
Voisin ottaa opikseni. -Ystävällistä.
On eräs arkaluontoinen asia, josta tahtoisin nyt puhua.
Voinemme puhua suoraan, äiteinä.
Ja intiimisti ystävinä.
Missä se on? Tombeur.
Löytyi: "Kaatua. Heittää painissa. Pudota..."
Neljä vuotta ranskaa, enkä muista mitään.
Tombeur. Niin Suzanne de Persand kutsui veljeään.
Se on vanhempi mies, joka käyttää hyväkseen nuorta tyttöä.
Ja arvaa kuka se nuori tyttö on?
Meidän silmäterämme, Isabel.
Ja pois tuo "oma on elämäni" -katse.
Se on hänen elämänsä. -Uskomatonta!
Olenko tavannut miehen? -Et, enkä minä.
Sitten vaimonsa sanoi, että meidän on pelastettava Isabel mieheltä -
joka on - suoraan lainaten:
"Hieman julkea nuorten naisten suhteen." -Hänen isäkompleksinsa on sinun syytäsi.
Pötyä. Monet opiskelijatytöt ihastuvat opettajaansa -
mutta ovat sitä takertuvaista sorttia. Kaikkea mitä Isabel ei ole.
Häiritseekö se, että perheemme tietävät?
Ei. Ajattelin sinua ja vaimoasi.
Rajoittaa ehkä, muttei estä meitä.
Emme ole tietävinämme siitä, mitä he äidillesi kertoivat.
Lähden pariksi kuukaudeksi Chileen auttamaan neuvotteluissa.
Enkö voi tulla mukaan?
Herttaista.
Haluatko minua vielä, kun palaat?
Eikö teidän Emersoninne sanonut: "Joka sankari on lopulta tylsimys."
Täytyy pukeutua.
On jo myöhä. Lukitsetko sitten oven?
Näytättekö sitä punaista? -Hei, Edgar.
Mukava nähdä. -Niin.
Kaunis. -Pidätkö?
Olemmeko samalla asialla? -Ostamassa lahjaa?
Jopa samalle henkilölle?
Minun on kiitos- ja jäähyväislahja, sillä hän auttoi papereideni kanssa.
Entä sinun? -Pelkkä kiitoslahja.
Etkö antanut minullekin huivin?
Voisinko katsoa noita?
Siis silloin lopussa. Laukku alussa ja huivi lopussa.
Kohdallasi asia oli aivan toinen. Et ollut haavoittuvainen nuori ihminen.
En. Olin vanhempi, eronnut kahden lapsen äiti.
Olit kokenut ja jo kuuluisakin.
lkkunassa oli vihreä... -Haen sen.
Sinun ei ollut vaikea unohtaa minua. -Niin, unohdin sinut.
Mutta en vuodattamiani kyyneleitä.
Tuo juuri.
Saanko?
Viehättävä. -Niin on.
Annetaan molemmat hänelle sama huivi. Hän voi vaihtaa ne mieleisikseen.
Hyvä ajatus. Otan tämän.
Samoin. -Hyvä on.
En nainut ranskalaista, vain maanmiehiä.
Vain rakastajat olivat...kuten tiedät.
Minulle rakastaja, joku, jota todella rakastan -
olisi tärkeämpi kuin joku, jonka kanssa solmin avioliiton.
Rakastaja on ohimenevä ajanviete.
Harrastus. Josta tulee lopulta tylsimys. -"Joka sankari on lopulta tylsimys."
Emersonia.
Joku siteerasi sitä minulle yrittäessään irtautua minusta.
Sopii sinulle.
Emme osta vain tamponeja ja huulipunia -
vaan myös shampoota, kosteusvoidetta...
Ehkä saamme kolme uutta rekkaakin.
Otamme ehkä nimen Pyhän Ursulan Säätiö suojeluspyhimyksemme kunniaksi.
Mitä sanot? Onko toimintamme verovapaata?
On niin paljon kysymyksiä. -Entä minun kysymykseni?
Eroni ei ole vielä selvä, kuten tiedät.
Ainuttakaan anomusta ei ole jätetty. En tiedä miksi.
Enkä voi ottaa uutta miestä, ennen kuin vanhasta on päästy.
Mitä täällä tapahtuu? -Joku kuoli.
Kuka? -Eivät päästä meitä sinne.
Päästäkää! Asun täällä!
Ampumistapaus Futuramassa. Mies ampui venäläisvaimonsa ja pakeni.
Amerikkalainen. Intohimorikos.
Ei Amerikassa ole intohimorikoksia. He tappavat rahasta tai huumeista.
Naapurien mukaan epäilty on häiriintynyt.
Mitä parfyymia tuo on? -Honteuse, Charmezilta.
Pidän siitä.
Hienostunutta.
Saat rahaa. Voit tehdä mitä tahdot.
Parasta Pariisissa on antamasi laukku.
Se sopii sinulle paremmin. -Niin, liian keski-ikäinen sinulle.
Ja liian ladylike.
Pysäyttäkää tähän.
Olet varmaan ollut täällä tuhat kertaa.
En. Pojatkin rukoilivat, mutta turhaan.
Näyttäisittekö laukkuanne?
Olkaa hyvä, rouva.
Anteeksi.
Tornin rakensi vuosisadan vaihteessa Gustave Eiffel maailmannäyttelyyn...
Sisäänkäynti on toisella puolella.
Kuka se tyyppi oli?
Sanoi hukanneensa vaimonsa.
Mitä hän tekee?
Hukkasi vaimonsa. Juoksee perään.
Ettei vain juokse pakoon?
Aika hyvässä kunnossa.
Mitä Celinelle ja lapsille kuuluu?
Ihan hyvää.
Sitten menin roskalaatikoille.
Tunnetteko hänet? -En mene sinne!
Sieltä näkyy miehen jalka. -Kiitos.
Väistykää. Ambulanssi on tulossa.
Mitä täällä tapahtuu?
Tyyppi oli hukannut vaimonsa.
Näyttää kiihtyneeltä.
Kuinkas Celine ja lapset?
Hyvin.
Siinä hän tulee.
Jotain on vialla. Hälytän vartijat.
Epäilyttävän näköinen mies etsii vaimoaan.
Pitkä, nelikymppinen, vaalea Burberry-tyylinen sadetakki.
Hänellä on ase! -Aseistettu mies Eiffel-tornissa!
Toistan: aseistettu mies!
Varoitin sitä miestä, käskin lopettaa.
Kaikki yksiköt kolmostasanteelle.
Mies on vaarallinen. Ovi on teljetty.
Rauhoittukaa. Pudottakaa ase ja avatkaa ovi.
Pysykää rauhallisena.
Älkää vahingoittako heitä. Tulimme auttamaan.
Miksei Roxeanne ole täällä?
Minun on selitettävä, miksi tein sen.
Tuleeko hän?
Odotammeko häntä?
Siirtykää rauhallisesti länsipuolen portaille. Älkää juosko.
Antakaa tilaa toisillenne.
Rakastan Magdaa. Omaa Magdaani.
Hänen vaimonsa... -Katso nyt minua.
Katso, mitä olen tehnyt.
Satutitko vaimoasi?
Hän ansaitsi sen. Samoin se mies.
Portinvartija tunnisti ruumiin.
Täytyy vielä varmistaa. -Kuka se on?
Monsieur de Persand. Olen pahoillani.
Mahdotonta. Mieheni ei ole asunut täällä aikoihin.
Istun vain hetken tässä.
Olen niin väsynyt.
Jos antaudut, voit anoa siirtoa USA:han.
Missä Roxy on?
Siellä kotona määrätään vain psykiatrin tutkittavaksi.
Minun on päästävä hoitoon.
Ei...
Voi, ei...
Miten hän kuoli? Kertokaa. -Kertokaa te. Meidän on saatava tietää.
Asemalla on rauhallisempaa. Maítre Bertram voi myös tulla.
Ettekö näe, hän synnyttää!
Siinä. -Hän laski aseen.
Hävitä se.
Pane laukkuusi ja heitä alas, niin kukaan ei löydä sitä.
Heitä se. -Osut vielä johonkin!
Äiti, anna laukkusi.
Sanotko Roxylle, että olen pahoillani?
Miksen saa puhua hänelle?
Tellman meni hoitoon ja sai 20 vuoden tuomion -
kivassa ranskalaisvankilassa.
Edgarin palattua neuvotteluista kävimme vielä kerran lounaalla.
Jäätkö Pariisiin? -Erosin komissiosta.
En voi jättää sisartani yksin.
Entä Roxeanne? -Vauvasta on lohtua.
Genniekin on hulluna pikkuiseen.
Arvaa mitä? Loaf of Bread Press haluaa julkaista Roxyn runokokoelman.
Runoilija ja leski. Ranskassa leskeä pidetään lähes pyhänä.
Entä rakastajatarta?
Häntä siedetään...
...ja jumaloidaan.
Isabel, olet nuori, kaunis, viisas -
ja minähän olen liian vanha sinulle.
Lasku, kiitos.
Auto vie minut tv-haastatteluun. Elän stressaavaa elämää.
Kiihkoissani saatan sanoa jotain, mitä kadun.
Niin. Se on stressaavaa.
Kuljettaja vie sinut, minne tahdot. Tule kyytiin.
Totta se on. Olet liian vanha minulle.
Mutta oli meillä aika mukavaa. -Tietenkin.
Mieti, mitä opimme toisiltamme.
Kuten sen, miten kaunista on olla nuori.
Hyvästi Edgar-setä, Kelly-laukku ja muut Edgarin lahjat.
Hän ostaa varmaan Kelly-laukkuja uusille tytönhupakoille -
mutta minä selviydyin hänestä.
Suzannen neuvosta otin elämän sellaisena kuin se on.
Numero 50, Henri d'Arlesia 1 700-luvulta.
Marine in the Moonlight, öljymaalaus uudet kehykset. 12 000 euroa tarjottu...
Hei. -Sinä tulit.
Seuraavana numero 51.
Georges La Tour.
Pikkuinen erehdys Louvrelta...
Peräisin vuosilta 1648-1650.
Kyllä. Se on vuorossa nyt.
Pyhimys maalattu uudelleen, samoin palvelijan kasvot.
Yläosaa ja oikeaa puolta korjailtu. Lähtöhinta kaksi miljoonaa.
Kaksi miljoonaa tarjottu.
2 100 000.
2 200 000.
2 ja puoli. -2 700 000.
Tarjotaanko kolme? -Kolme miljoonaa. 3 100 000.
Hän on mukana.
3,4.
3 600 000. -3,6 tarjottu.
3,8. -3 900 000.
Neljä miljoonaa oikealla. -Neljä. Se oli katto.
Katto ylitetty. Oletko varma?
4 500 000. Tässä edessä. -4,5. Onko varma?
Viimeinen tilaisuus. Se on hänen.
Myyty 4,5 miljoonalla.
Aina ei voi onnistua.
Onneksi olkoon.
Saanko hiljaisuutta? Huutokauppa jatkuu. Lähtöhinta tästä maalauksesta 6 000.
T'as pris ton pied? -Mitä jalastani?
Se tarkoittaa "piditkö hauskaa".
Tietenkin. Etkö sinä?
Ei olisi uskonut, että "ottaa jalkansa" tarkoittaa hauskanpitoa sängyssä.
C'est ridicule. -Sinun on jäätävä oppimaan ranskaa.
C'est ridicule. C'est ridicule...
Roxy sanoi, että ei enää avioliittoa. -Tuolla on anoppisi.
Mutta hän otti kuitenkin Bertramin.
Mathieu de Persand. -Te tunnettekin.
Oletpa kasvanut!
Ei kai se paina liikaa?
Amerikkalaisnaiset ovat sitkeitä. -Niin.
PYHÄN URSULAN SÄÄTIÖ